För några år sedan dök det upp en mängd gjutna kopior av nålutmärkelser som vid hastigt påseende kan förväxlas med original. I varje fall om man beskådar framsidan.
En seriös samlarorganisation i Tyskland har kommit över en gjutform som tidigare använts till kopior av det aktuella slaget. Den visas nu upp på samlarmässor i Tyskland.
Formen i fråga verkar vara av något slags hårdgummi, ungefär samma material som en hockeypuck. Den är avsedd för Luftwaffes luftvärnsutmärkelse och i ett enda arbetsmoment gjuts via kanaler flera exemplar. Formen är märkt ”125” vilket är rätt skrämmande. Finns det alltså minst 124 liknande formar hos förfalskarna?
Man har även hittat modernare varianter av gjutformar av silikongummi.
Gemensamt för alla dessa kopior är att baksidan uppvisar ojämnheter som en följd av framställningsmetoden.
Ett annat kännetecken är att alla är silver/blyfärgade oavsett originalens färg. (Men ibland gör man sig besväret att lägga på lite färg varvid förtjänsten ökar ordentligt ).
Ytterligare ett kännetecken är att eventuell tillverkarmärkning är otydlig. Vilket beror på att den först tappar skärpa när man gör formen och sedan ytterligare vid gjutningstillfället.
Det verkar som om det är i första hand de vanligaste kamputmärkelserna som förfalskas med denna metod. Typ stormutmärkelserna. Flerdelade utmärkelser är svårare att gjuta och lättare att avslöja...
Men man kostar på sig att göra en del Luftwaffeutmärkelser med separat örn varvid dock sammanfogningen blir rätt ful. Kolla ”nitarna” på sådan exemplar!
Ett särskilt problem för förfalskarna är ju självklart nålanordningen. Den går ju inte att gjuta. (Formarna är gjorda med original som förlagor, där man har avlägsnat nålanordningen.)
Detta löser förfalskarna på följande alternativa sätt:
- Man prånglar ut objektet utan nål varvid objektet kanske rentav blir mer lättsålt. ”Den här har varit med om så hårda strider att nålen saknas, alltså är den äkta”…
- Man tillverkar en nålanordning som sedan anbringas på godset med mer eller mindre lyckat resultat. Kolla denna detalj!
- Man fäster en gängad tapp på baksidan och gängar på en rund platta. Vips, så har man erhållit en ”sällsynt variant” på en utmärkelse som kanske aldrig ens tillverkades med skruvfastsättning.
Kopiorna gjuts av en legering av bly och tenn och ser så övertygande ut (i varje fall på framsidan) att dom säljs för upp till 1500 kr (2000 kr när det finns lite färg) på auktionssidorna!
Varning för gjutna kopior!
Falska västvall- och östfrontmedaljer
Västvallmedaljen respektive östfrontmedaljen har det gemensamt att bandöglan är integrerad. Det är intressant för förfalskarna eftersom medaljerna enkelt kan gjutas i ett stycke varefter man borrar ett hål sidledes för bandringen.
Övriga bandutmärkelser, exempelvis krigsförtjänstmedaljen är i regel försedda med en bandögla som löds fast vinkelrätt i medaljens överkant. Det ställer höga krav på hantverksskicklighet och är därmed mindre intressant för förfalskarna att ge sig på.
Nu har det på kort tid dykt upp flera falska västvall- och östfrontmedaljer som visserligen är lätta att avslöja när man har dem i handen men då kan det ju vara försent. Kännetecknande är att de är framställda av mjuk metall som tenn och/eller bly. De kan till och med vara så mjuka att det går att böja dem med handkraft. (Ibland gör förfalskarna dem extra tjocka för att kompensera för detta). Det finns exemplar som är så mjuka så att man kan göra märken på ytan med nageln. Ett exemplar jag såg kunde man till och med rita och skriva med!
Kontrollera även kanterna noga, där kan det finnas en gjutskarv.
Bandringarna slösar inte förfalskarna några resurser på, de är alldeles för klena. Bandringar är i och för sig inget kriterium på äkthet eftersom de lätt kan flyttas mellan äkta och oäkta medaljer (nu vet jag att vissa läsare går i taket
).
Utseendemässigt karaktäriseras åtminstone östfrontmedaljen av en alltför ljus och ibland nästan blank yta. Äkta östfrontmedaljer är mörkare i godset oavsett skick.
Övriga bandutmärkelser, exempelvis krigsförtjänstmedaljen är i regel försedda med en bandögla som löds fast vinkelrätt i medaljens överkant. Det ställer höga krav på hantverksskicklighet och är därmed mindre intressant för förfalskarna att ge sig på.
Nu har det på kort tid dykt upp flera falska västvall- och östfrontmedaljer som visserligen är lätta att avslöja när man har dem i handen men då kan det ju vara försent. Kännetecknande är att de är framställda av mjuk metall som tenn och/eller bly. De kan till och med vara så mjuka att det går att böja dem med handkraft. (Ibland gör förfalskarna dem extra tjocka för att kompensera för detta). Det finns exemplar som är så mjuka så att man kan göra märken på ytan med nageln. Ett exemplar jag såg kunde man till och med rita och skriva med!
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
Bandringarna slösar inte förfalskarna några resurser på, de är alldeles för klena. Bandringar är i och för sig inget kriterium på äkthet eftersom de lätt kan flyttas mellan äkta och oäkta medaljer (nu vet jag att vissa läsare går i taket
![Confused :?](./images/smilies/icon_e_confused.gif)
Utseendemässigt karaktäriseras åtminstone östfrontmedaljen av en alltför ljus och ibland nästan blank yta. Äkta östfrontmedaljer är mörkare i godset oavsett skick.
- Bilagor
-
- 150808.jpg (250.22 KiB) Visad 12752 gånger
-
- Falsk östfrontmedalj copy.jpg (172.1 KiB) Visad 12752 gånger